"Při hledání nic nevynecháme...
...a přesto jsme na konci všech našich hledání zpátky na začátku...
a toto místo opět oběvujeme." T.S. Eliot
"Po konci přijde začátek." S. Herberger
Člověk...
asi nejpozoruhodnější druh na Zemi.
S mnoha nezodpovězenými otázkami.
Kdo jsme? Odkud jsme?
Kam jdeme? Jak to že víme to co myslíme že víme?
Proč máme vůbec něčemu věřit?
Nezpočetně otázek v hledání odpovědi...
...odpovědi, která vyvolá další otázku...
...a další odpověd vyvolá opět další otázku, a tak dále.
Ale není na konci zase ta samá otázka?
A stejná odpověď?
Míč je kulatý. Zápas se hraje 90 minut. To je fakt.
Vše ostatní je jenom teorie.
Tak jedem!
LOLA BĚŽÍ O ŽIVOT
- Manni? - Lolo.
Co se děje? Kde jsi?
Co kde jsem? Kde jsi byla ty?
- Nestihla jsem to. - Ale proč sakra dneska? Vždycky chodíš včas!
Ukradli mi moped. Ale to už je jedno.
To neni jedno!
Co je s tebou?
Nemohla jsem za to Manni. Šla jsem si jenom koupit nějaký cigára.
Ten chlap byl hrozně rychlej.
Nemohla jsem nic dělat. Ujel hrozně rychle.
Jela jsem taxíkem.
Jenomže ten blbec jel na východ. Prej že tam je taky ulice Gruewald.
Když jsem to zjistila, bylo už pozdě.
Prostě mě to nenapadlo. Byla jsem naštvaná kvůli tomu mopedu.
- To je už jedno. - A když jsem dorazila, tak už jsi tam nebyl.
To je jedno. Stejně je už po mně.
- Proč? - Prosím tě Lolo, pomoz mi.
Nevím co dělat.
Nebyla jsi tam a já to posral.
Já sem takovej kretén!
Uklidni se. Co se stalo?
Jenom mi řekni, co se stalo, jo?
On mě zabije. Jsem mrtvej muž Lolo.
Přestaň! Děsíš mě. Co se stalo?
- Chytili tě snad? - Ne, nechytili.
Všechno šlo dobře. Jeli jsme tam a přijeli ti chlápci.
Zaplatili a bylo to. Bez problémů.
Přejeli jsme hranice a vysadili mě na tom místě.
Pak jsem zašel za tím kyklopem. Byl hned hotovej.
Všechno klapalo načas, jenom ty ne.
Jenom ty jsi tam nebyla.
- No a co pak? - Nic. Ani telefoní budka.
Nemohl jsem si ani zavolat taxíka, tak jsem šel pěšky na metro.
Pak v metru, ten vágus...
nějak upadl a zrovna se tam objevili i inspektoři.
Snažil jsem se zmizet jako vždycky... starej reflex.
- Ta taška! - Ta taška.
Ta taška!
Jsem ale blbec! Zachoval jsem se jako naprostej amatér.
Tohle se mohlo stát jenom mě. Kdybys tam byla, nestalo by se to.
Byl jsem z toho úplně mimo. Vždycky jsi přeci všude včas!
- A volal jsi na další zastávku? - Jasně.
Ale už bylo pozdě. Ta taška už tam nebyla.
Ale přesně vím kdo ji má. Ten zkurvenej vágus!
Teď už je asi v letadle na Floridu nebo Hawai...
...nebo do Kanady, Hongkongu, Bermud nebo buhví kam.
- A co Ronnie? - Ten mě zabije.
- Měl bys mu to říct. - Tak na to zapomeň!
- Proč? - Neuvěří mi ani slovo.
Jednou jsem si nechal kartón cigaret. Hned to poznal.
Ten nevěří nikomu.
Tenhle kšeft s překupníkama byl vlastně jenom takovej test...
...aby poznal, jestli mi může věřit.
Kolik bylo v tý tašce?
- 100,000. - Cože?
- 100,000. Test. - Do prdele.
No vidíš, věděl jsem, že mi nemůžeš pomoct.
Říkal jsem ti, že jednou si ani ty nebudeš vědět rady.
Ne až budeš umírat, ale ještě dřív.
Říkalas, "Láska všechno vyřeší."
- Tak sežeň 100,000 marek za 20 minut. - Za dvacet minut?
Jo, Ronnie říkal ve dvanáct hodin u vodárny.
- Za dvacet minut. - Uteč pryč, Manni!
- To nemá cenu. - Proč ne?
- Ronnie by si mě stejně našel. - Půjdu s tebou.
Až sem za dvacet minut Ronnie přijede, tak bude po mně.
Přestaň už!
Proč? Seženeš mi snad 100,000 marek?
Ronnie si mě podá a všechno, co ze mě zbude bude 100,000 cárů...
...plovoucí ve Spree až do Severního moře a už nebude žádný Manni!
- Jsi v koncích, co? - Zmlkni!
Poslouchej.
Počkej na mě. Pomůžu ti. Zůstaň kde jsi, budu tam za dvacet minut.
- Rozumíš? - A co uděláš, prodáš svoje šperky?
Kde přesně jsi?
V telefonní budce na předměstí, naproti baru "U Spirály".
Dobře, zůstaň tam a já slibuju, že zatím něco vymyslím.
Za dvacet minut, jo?
No jasně. Půjdu do Bolle a vyloupím ji.
Neblbni!
Ronnie mi říkal, že maj tržbu i 200,000 denně, takže v poledne budou těch 100,000 mít.
Zbláznil jsi se? Nic nedělej a zůstaň kde jsi! Přijdu a pomůžu ti.
- Jo jasně. Přepadnu sámošku. - Zbláznil ses?
- Nic nedělej! Počkej na mě, já ti pomůžu. - A pak co?
Já něco vymyslím!
Jestli tu sámošku nepřepadnu, tak jsem za dvacet minut mrtvej!
- Počkej prosím! - Na co?
Ty prachy nějak seženu.
Jestli do poledne nepříjdeš, tak ji přepadnu.
Fajn! Kdo? Kdo?
Táta!
Lolo, jdeš na nákup? Potřebuju šampón.
Jo, vím, že Sagittarius byl tvůj nástupce.
No jo, myslela jsem si to, nevím...
Jo, ale ty jsi taky vdaná.
Hej! Dávej pozor!
Štětko!
Nejhorší je to v noci.
Probudím se a už nemůžu usnout.
A pak dostanu hrozný strach.
Hrozný strach ze tmy.
Nikdy jsem se tmy nebála. Nikdy dřív jsem se jí nebála.
A pak myslím na nás...
...na to jak dlouho to ještě takhle dál půjde.
A ty byses nerozhodl...
A pak se ptám sama sebe co to vlastně dělám.
Jak dlouho tohle všechno ještě potrvá? Ty tajnosti, to lhaní...
Mám snad zestárnout a snažit se o muže, který o mě vlastně ani nestojí?
Hej ty! Nepotřebuješ kolo?
Za 50 marek, skoro jako nový.
Ne.
Já vím, já vím zatraceně!
Já za to nemůžu, že je to tolik!
500? Co mám sakra dělat s 500 markama?
Děkuji.
Vaše karta!
Musím jít. Za chvilku tu bude Meyer.
Můžem se pak ještě sejít?
- Miluješ mě? - Cože?
Miluješ mě?
Proč se ptáš?
Tak miluješ mě?
Jasně že ano!
Pak se rozhodni.
Teď ne!
Někdy se stejně budeš muset rozhodnout.
Ale proč zrovna teď, takhle najednou?
Protože jsem těhotná.
Ale, kdopak nás to navštívil? Naše princeznička Lola, jaká vzácnost.
- Kam ten spěch? - Prosím, pusťe mě dovnitř.
Slečna jde ze Velkým taťkou? Samozřejmě.
Promiňte.
Řekni mi, chceš se mnou mít dítě?
Ano.
Lolo?
Tati.
Tvá dcera?
Jsem Jutta Hansenová z vedení.
Promiňte že ruším. Je to hrozně naléhavé.
To je v pořádku. Zrovna jsem odcházela.
- Co tady děláš? - Co ty jsi tu dělal?
Nic.
Poslouchej mě, pokud ti řeknu, že potřebuju tvou pomoc...
..víc než kdykoliv v mém životě a ty jsi jediný, kdo mi může pomoct...
...pomůžeš mi?
- Vypadáš strašně. - Pomůžeš mi?
- Co se stalo? - Teď ti to nemůžu vysvětlovat. Pomůžeš mi?
S čím zatraceně?
- Potřebuju 100,000 marek hned teď. - Cože?
Potřebuju je tak do pěti minut, jinak...
- Jinak co? - Stane se něco strašného!
Nerozumím tomu. Co tak strašného by se mělo stát?
Prosím, tati! Musíš mi pomoct! Prosím!
- Nemám 100,000 marek. - A co moje životní pojištění?
Co s ním? To rozhodně není na 100,000.
Prosím tati! Tohle je vážné! Tohle není vtip!
Jo tohle je vtip.
- To snad ani nemůžeš myslet vážně Lolo! - Jestli mi nepomůžeš, tak umře!
- Kdo umře? - Manni.
Kdo je Manni?
Můj kluk, už víc než rok!
- Vůbec ho neznám. Proč by měl umírat? - Na tom nezáleží!
Dobře, pojď se mnou.
- Pomůžeš mi? - Samozřejmě.
Jdi domů a vyspi se.
A řekni svý matce, že dneska nepřijdu domů. A ani zítra nebo pozítří.
Opouštím vás a vezmu si jinou ženu.
Budeme mít děti a já budu šťastný, protože ona o mě stojí.
Už mě nebaví pořád poslouchat, "Seš pořád jenom v práci. Pořád si jenom hraješ na šéfa."
Možná jo, ale co. Co vy o tom víte?
Už mě nebaví bejt za blbce, za toho, kterej za všechno může.
Ale tatínkovy prachy jsou vám dobrý, co? Ale s tím je konec!
Stejně bych nikdy nemohl splodit takovýho spratka jako jsi ty.
- Jenomže jsi splodil ty blbče! - Ne, nesplodil.
Ty nejsi moje. Jsi z kukaččího vejce.
Tak teď to víš.
Ten kterej tě splodil tě nikdy ani neviděl.
Vyveďte jí prosím.
No tak! Ven s ní!
Každý má občas špatný den.
Zatím.
Dítě...
...co se ti stalo?
Nevíte kolik je hodin?
Odpoledne?
Tak to nejde. Ne, zapomeň na to.
To je v pohodě. Jo jasně.
Vydrž!
Nedělej to!
Manni, prosím!
Počkej na mě!
Už tam skoro jsem.
Prosím.
Manni, prosím, počkej!
Dobře.
Teď mě všichni poslouchejte!
Lehnout na zem, všichni!
Ruce za hlavu a držte huby!
Otevřete kasy! Otevřete všechny kasy!
Otevřete je a lehněte si na zem! Sejmu každýho kdo se hne!
Každýho kdo se hne odprásknu!
Manni!
- Lolo, kde jsi byla? - Rychleji to nešlo.
- Pomůžeš mi? - Nemůžem prostě vypadnout?
Teď už to nejde. Mám pěknej průser.
Proč jsi na mě nepočkal?
Čekal jsem. Přišla jsi pozdě.
Jdeš do toho se mnou?
Dej ruce nad hlavu! Dělej!
No tak!
Odhoď tu bouchačku! Tak dělej!
Nehýbat!
Ta pistole je zajištěná.
- Jak to funguje? - Ta malá páčka na straně.
Děvče, poslyš...
Nehýbat.
Pojď za mnou.
Budeš mě krýt. Vyberu kasy.
Dělej, za chvíli jsou tu poldové.
Nehýbejte se!
Manni?
Miluješ mě?
Jasně že jo.
Jak si můžeš bejt tak jistej?
Prostě si jsem jistej.
Nemohl bys milovat jinou?
Proč ne?
Protože jsi nejlepší.
- Nejlepší co? - Nejlepší holka.
Ze všech holek na světě?
Jasně.
A to víš jak?
Prostě to vím.
Nevíš. Jenom si to myslíš.
Dobře, tak si to myslím.
- No tak vidíš. - Vidím co?
Že si nejseš jistej.
Co ti prosím tě je?
Co kdyby jsi mě nikdy nepotkal?
Kam tím míříš?
To samý by jsi teď říkal nějaký jiný.
Dobře, jestli to chceš slyšet.
Nechci slyšet nic. Jenom chci vědět co cítíš.
Dobře, moje pocity mi říkají...
...že jsi nejlepší.
Kdo nebo co jsou tvý pocity?
Mý pocity jsou já.
Moje srdce.
A tvoje srdce říká: "Hej, Manni, to je ona." ?
- Přesně tak. - A ty říkáš...
"Dík za informaci. Zatím."
Přesně tak.
A vždycky děláš to, co ti říká tvoje srdce?
No, ono vlastně "neříká" nic.
Nevím.
Prostě to cítím.
A co cítí tvoje srdce teď?
Že tady někdo má hodně blbý otázky.
Hej, ty mě vůbec nebereš vážně.
Co se děje Lolo?
Chceš mě snad nechat?
Nevím.
Musím se rozhodnout.
To já ale nechci! Nechci tě opustit!
Stop.
Lolo, jdeš na nákup? Potřebuju šampón.
Jo, vím, že Sagittarius byl tvůj nástupce.
No jo, myslela jsem si to, nevím...
Jo, ale ty jsi taky vdaná.
Dávej bacha ty krávo!
Zasraná děvka!
- Hej ty! Nepotřebuješ kolo? - Ne.
- Za padesát marek, jako nový. - Jo, ale kradený.
500? A co asi budu dělat s 500 markama?
Chceš se mnou mít dítě?
Ano.
I když není tvoje?
Ale podívejme. Naše princeznička.
Spěchám, prosím!
Pusťte mě dovnitř.
Dobré mravy a vyrovnanost jsou atributy královen.
- Pusťte mě dovnitř prosím. - A špetka temperamentu je dobrá na srdce...
...krevní oběh a pokožku.
Nezajímá mě jestli to byla nehoda nebo ne. To je teda skvělý začátek nového vztahu!
Kdyby jsi na mě tak nekašlal, nikdy by se to nestalo!
Mám rodinu!
Nemůžu jen tak opustit ženu s třemi dětmi jenom abych uspokojil Vaši Výsost!
Tvoje žena je od rána do večera opilá!
A co? Co ty o tom víš?
Nevidíte, že nás rušíte?
Lolo?
Ahoj tati.
Proč neklepeš?
Co se děje?
- Co tady děláš? - To je tvoje dcera?
Zavři dveře.
Co tady chceš?
- Potřebuju tvojí pomoc. - Nevidíš, že teď nemůžu?
- Jinak to nejde. - Zatraceně!
Proč mě otravuješ zrovna teď?
Mám problém, rozumíš?
- Co je to za ženskou? - Do toho ti nic není!
Lolo, běž pryč.
Běž domů. Nech nás o samotě.
Nemůžu!
Proč ne?
Potřebuju peníze.
- Tak si sežeň práci. - Seženu, ale ty peníze potřebuju teď hned!
Dobře, hlavně když už půjdeš. Kolik chceš?
Ne, ne. Potřebuju mnohem víc.
- Co myslíš tím "mnohem víc"? - Mnohem, mnohem víc!
To se nestydíš sem takhle vlítnout? Nevidíš že zde máme práci?
Na to ti seru ty blbá krávo! Mám jiný problémy!
Jak se opovažuješ!
Co?
Hej! Co se děje?
Prostě dneska nemáš den. Nevadí.
Nemůžeš mít vždycky všechno.
Pojď se mnou.
Zbláznila jsi se?
- Myslíš, že můžeš dělat co se ti zlíbí? - Drž hubu a pojď se mnou!
Dítě, vždyť ani nevíš, jak se s tím zachází.
Co kdybych ti něco navrhl.
Běž pryč.
- Poslouchej, můžeme si promluvit... - Vypadni!
- Do hajzlu! - Jakej je ten kód?
Ticho!
Lolo, co...
...co to zatraceně děláš?
Otevřete!
Lolo, všude jsou tu kamery. Nikdy se odtud nedostaneš.
Policie zde bude během chvilky.
Jednou jsi říkal, že stejně přijedou vždycky pozdě.
Dělěj, zabal mi 100,000 marek.
Pojď děvče.
Nech svého tátu být.
Nechceš přece nikomu ublížit?
Nevím.
- Není tady tolik. - Jakto?
Je tu jenom 88,000.
Musel bych jít dolů pro zbytek.
No tak na co čekáš? Jdi!
Tak dělej!
100,000.
Dej to tam.
Sbohem tati.
To není možný.
Hej, holka, zmizni odtamtud.
Vypadni odtamtud!
Nebaví tě už život, nebo co?
Pozor! Mluví k vám policie!
Budova je obklíčena...
- Takového spěchu. - Nevíte kolik je hodin?
Dobře.
Hej, uhni!
- Svezete mě? Prosím! - Zbláznila jsi se?
Počkej!
Počkej na mě Manni. Už jdu.
Už tam skoro jsem.
Vydrž prosím tě.
Lolo.
Co bys dělala kdybych zemřel?
- Nenechala bych tě umřít. - No...
...a co kdybych měl smrtelnou nemoc?
Našla bych lék.
A co kdybych upadl do komatu, a doktor by ti řekl: "Do zítřka je po něm." ?
Hodila bych tě do moře... léčba šokem.
A co kdybych stejně umřel?
- Co chceš ode mně slyšet? - No tak, odpověz.
Nechala bych tě zpopelnit a popel bych rozprášila.
A co pak?
Nevím. Je to pitomá otázka.
Vím co bys udělala. Zapomněla by jsi na mě.
- To teda ne! - Ale to víš že jo.
Co bys tak asi mohla dělat? Jasně, pár týdnů by jsi truchlila.
No, to by nebylo špatný. Každej by s tebou hrozně soucítil...
...a všechno by bylo strašně smutný a všichni by tě litovali.
Mohla by jsi všem ukázat, jak jsi silná. Všichni by tě obdivovali.
Říkali by: "Ta se s tím ale vyrovnala, místo aby celé dny brečela."
A jednoho dne by jsi potkala úžasného muže s krásnýma zelenýma očima.
Byl by velmi citlivý a naslouchal by ti.
A ty by jsi se mu mohla svěřit...
...jak je to všechno pro tebe těžký...
...a že se o sebe musíš sama postarat a nevíš co přijde...
...a bla bla bla.
A pak by jsi si ho vzala a mě vyškrtla ze svýho seznamu.
- Manni. - Co?
Ještě jsi neumřel.
Ne?
Lolo, jdeš na nákup? Potřebuju šampón.
Jo, vím, že Sagittarius byl tvůj nástupce.
No jo, myslela jsem si to, nevím...
Jo, ale ty jsi taky vdaná.
- Dávej bacha! - Promiň.
Promiň, no jasně.
Párek s hranolkama.
Dejte mi ještě jednoho.
Dnes mám šťastnej den!
Život je někdy skvělej, co?
Pojď se se mnou napít chlapče. Koupím ti panáka.
Nechceš koupit kolo?
Pro tebe speciální cena. Jenom za 70 marek.
Lolo?
Pan Meyer?
Je všechno v pořádku?
Není.
Řekni mi, chceš se mnou mít dítě?
Ano.
Přijel pan Meyer.
- Je tu ještě něco. - Teď ne.
Pan Meyer se ptá, jestli má zaparkovat, nebo jestli už jdete.
Už jdu.
To je to nejkrásnější, co jsi mi mohla kdy dát.
Můžem se setkat později?
Dobrý den.
Dobrý den paní Jägerová.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Zdravím.
- Rád vás vidím. - Dobrý den pane Meyere..
Tati!
Počkej!
Neuhodnete, koho jsem před chvilkou potkal.
- Opravdu? - Potkal jsem vaši dceru.
- Lolu? - Ano.
Tati!
Do hajzlu! Do hajzlu!
Tak jsi konečně přišla.
Děkuji.
Počkej.
Tak jsem zjistil, že je lepší žádné děti nemít.
Jsem pořád v práci. Nemám šanci si je užít.
Pozor!
Co mám teď dělat?
Co mám teď proboha dělat?
Bože.
Pomoz mi.
Prosím.
Alespoň dneska.
Prostě poběžím.
Čekám.
Hej, nebaví tě život?
- Jak to tady funguje? - Koupíte si žetony...
- ...a můžete hrát. - Dobře.
Nemůžete tam takhle.
Ale já musím.
99 marek dvacet. Jaké chcete žetony?
Jeden za 100?
Na to nemáte.
Prosím.
Ukončete své sázky, prosím.
Vaše sázky, prosím.
Konec sázení.
20, černá, sudá.
1500 za černou.
Sto a čtyřista.
Tři tisíce pětset za 100 marek na dvacítce.
Zde je vašich 3500.
Pojďte se mnou, prosím.
Až po týhle hře.
Ukončete vaše sázky prosím.
20, černá, sudá.
Rychle... a potřebuji igelitku.
Stůj!
Tohle je moje.
To vím taky.
Je mi líto.
Co mám teď dělat?
Nech mi aspoň tohle.
Co tady děláte?
- Budu s ním. - Cože?
Fajn.
Manni?
Ahoj.
Co se ti stalo?
Ty jsi běžela?
Dobrý. Je to všechno v pohodě. Pojď jdeme.
Co to máš v tý tašce?